Den følgende fortellingen er inspirert av ekte hendelser.
Shelby hadde mistet vettet.
Jeg så deg med henne, Matt. Hvem var hun?
Så mange dødsfall og forsvinninger rundt samme tidspunkt av året.
Den lokale familien Chen savnet.
Det går tilbake tiår.
Denne fortellingen kan inneholde forstyrrende bilder.
Seere er advart.
Vis dem for meg!
Dette er vårt land.
Jeg skal gjøre denne jorden våt med vårt blod.
Tjore oss til dette grunnlaget...
For alltid!
MITT ROANOKE-MARERITT
Shelby hadde gått fra vettet.
Jeg mener plutselig,
konspirerte Lee og jeg mot henne av ingen grunn.
Jeg så deg med henne, Matt. Mot et tre.
At hun anmeldte Lee var ikke det vanskeligste for meg.
Det var at jeg ikke husket noe
av å ha vært i den skogen.
DRAMATISK GJENGIVELSE
Jeg vet ikke hva du snakker om.
- Tror du ikke på meg? - Tro på deg? Hvorfor det?
Hvorfor skulle jeg tro på deg?
Når du har løyet til meg. Du og Lee gikk bak ryggen min.
Vi prøvde bare å gjøre en avtale for å få Flora tilbake, det er det.
Jeg beklager, Shelby, at vi ikke fortalte deg det.
Men jeg visste du aldri ville gå med på det.
Jeg er kona di. Hvordan kan jeg stole på det du forteller nå?
Herregud, Matt, hvem er hun?
- Hvem? - Hvem er hvem, Shelby?
Hvem var hun, for Guds skyld?
- Hvem var hun? - Slutt å si de tingene til meg.
Slutt å si slike ting til meg!
Jeg vet ikke hvem du snakker om.
Jeg husker ikke, ok?
Det er som om at en del av hjernen min ble skåret ut.
Og jeg husker bare ikke.
Hjelp meg Shelby, for da forteller jeg sannheten.
- Jeg husker ikke. - Hei.
Jeg husker ikke.
Se på meg.
- Jeg husker ikke. - Jeg tror...
Jeg tror på deg.
Unnskyld.
Jeg vet hva jeg så. Det var ekte.
Men jeg kunne se i øynene hans...
...at han var uskyldig.
Matt!
Nei!
Croatoan!
Hei...
Han kommer tilbake.
Det var mannen fra filmen.
Jeg trodde før at han var gal.
Å treffe han gjorde ingen forandring på det inntrykket.
Croatoan.
Det er tredje gangen jeg har hørt det ordet.
Jeg forstår ikke.
"Croatoan" var en melding, som ble lagt igjen på Roanoke til de andre.
Så de kunne finne den tapte kolonien.
Det er faktisk et ord av mørk kraft.
Og blodmagi.
CROATOAN
Du er professoren på filmen. Du bodde i dette huset.
Vell, teknisk sett så var jeg her bare i seks måneder,
men jeg har vært eieren i årevis.
Ingen som visste om historien til dette stedet ville røre den.
Du kan endre tittelen, og ennå noen måneder etter å ha tatt besittelse
var alle som noen gang hadde eid den død, eller forsvunnet.
Jeg ble vokteren.
Jeg kunne ikke bo huset.
Men jeg beholdte det så andre ikke gjorde samme feiltak.
Og så et lite tilbakesteg fra formuen,
gjorde at jeg ikke helt nådde til da eiendomsskatten kom
og dere to var uheldige nok til å kjøpe det på auksjon.
Jeg er viktig for overlevelsen deres.
Dere vil ha meg her.
Nei, faktisk så vil jeg ha deg ut av huset mitt.
Nei, jeg har reddet skinnene deres. Jeg prøver å hjelpe dere.
Jeg vet ting. Herr Gris...
Det var ikke første gangen han kom.
Og det blir ikke den siste heller.
Elias hadde rett. Jeg hadde sett grisemannen før.
Da jeg hadde forsvunnet i skogen. Det var et rituale. Menneskelig offring.
Og han ble brent i live.
Hva mer vet du?
Jeg vil vise dere noe.
Forsiktig.
Du har hendene i tiår av livet mitt.
Jeg mener ikke at jeg har løst det helt,
men dette er listen over all unormal aktivitet i huset,
og omgivelsene.
Stol på meg, det blir en bok en dag.
1973, Chen-familien.
Ja. De immigrerte fra Taiwan.
Med planer om å leve den amerikanske drømmen.
Ta den fullt ut. De tok amerikanske navn.
De snakket engelsk i huset.
Jeg skjønner meg ikke på de buksene.
Hvor er pappa?
Engelsk, Daisy.
Jeg håper mamma ikke er skilt.
Amerikanere liker å skille seg.
Mannen hennes er død.
Bedre.
Er Amy oppe?
Amy, vent!
- Amy, vent! - Amy!
De var immigranter og ingen fortalte dem om historien til huset.
De ante ikke hva som traff dem.
Vi kan ikke bli her.
Det er ikke trygt.
Daisy!
Å, kjære...
Så, Chen slåss tilbake på den eneste måten de kjente.
De ba til sine forfedre
og de ofret for å beskytte seg mot det onde.
Men deres forfedre hadde ikke sjanse mot det som allerede var her.
Jeg tipper de aldri hadde en mulighet.
Men det har dere.
Å, herregud.
Den lokale familien Chen er savnet.
De går helt tilbake til 1700-tallet.
Ja, huset var ferdig i 1792
av Edward Phillipe Mott som var den første som forsvant.
- Hei... - Ja.
Du har sett søstrene før, har du ikke?
Det var de som var i drømmene mine.
Eller det jeg trodde var drøm.
Jeg ante ikke hva jeg skulle tro da.
Eller hva hans vinkel var.
De Jane-søstrene var psykopater.
Som torturerte og drepte pasientene sine,
men det som er enda mer skummelt i dette huset,
til og med disse morderne var redde.
Så din undersøkelse sier at de ble drept av ånder her.
Nei, de sa det selv.
Hva?
Jeg gjemte meg i skogen da de fant meg.
Jeg hadde ikke noe annet valg enn å høre historien deres.
Vi trodde vi var trygge.
De festet det så dypt i hodet mitt
at jeg ikke kan glemme skrekken i døden deres,
i hendene til slakteren.
De har valgt å forbli på denne hellige jorden,
på tross av vår advarsel.
For disse synder, skal deres blod gi hellig denne jord.
Deres blod skal berike den.
Og deres sjel tjene meg for alltid, og en dag.
Dra.
Onde hore.
De skal ikke ønske mangel av selskap.
Og der var de andre, her, se.
Tredje oktober 1952, tre jegere som var i huset.
Noe fikk dem til å trekke geværet
mot hverandre, og å skyte hodene av hverandre.
19. oktober, 1973 blir Chen-familien oppdaget savnet.
29. oktober 1989, har søstrene forlatt huset.
Forskjellige år, men hver død, hver savnede person
hender samme månesyklus i oktober.
Indianere kaller det den døende gress-månen,
det er seks dager, seks blodvåte dager.
Fra den første kvarte månen til blodmånen.
Nå, sjelene kan spøke når som helst,
de kan vise seg selv eller ikke, men iløpet av denne perioden,
er da de kan drepe.
Så nå forstår dere faren. Den første kvarte månen står ikveld.
Vi må dra med en gang.
Det var vanskelig å krangle med mannen.
Så mange dødsfall og forsvinninger rundt samme tid av året.
Som gikk tilbake tiår.
Her var det en fyr som innrømmet
at han hadde mistet eiendommen fordi han ikke kunne betale skatten.
Kanskje han bare ville ha huset tilbake.
Vi drar ikke uten niesen min.
Jeg hørte om det på nyhetene. Jeg beklager.
Men om slakteren har din niese, så er hun allerede død.
Nei, det er ikke slakteren.
Det var ei lita jente, Flora kalte henne Priscilla.
Priscilla?
- Kjenner du henne? - Jeg vet hvor hun liker å leke.
MITT ROANOKE-MARERITT
Jeg følte meg slem for det med Lee.
Den eneste grunnen politiet forhørte henne om døden til Mason,
var meg.
Den eneste måten å renvaske navnet til Lee var å finne Flora i live.
Om vi ikke gjorde det...
...kunne ingenting redde min søster.
Din lille åndekidnapperen
liker å henge på periferien med de andre.
- Andre? - Ja, de andre åndene.
Ja, de er alle offere til slakteren.
De er bundet til jorden
av en eller annen grunn jeg ikke later som at jeg vet.
Jeg vet det jeg vet.
Jeg kunne faktisk ikke tro at vi var...
...tilbake i den skogen.
Og med denne...
...fremmede som vi hadde sett snoke i de filmene.
Jeg stolte på ham.
Han visste ting.
Han kjente til Priscilla.
Da han beskrev henne for oss, denne...
...døde jenta som lekte i skogen,
innså jeg at vi også hadde sett henne.
Det var hun som hadde ledet oss til kjelleren.
Til filmene.
Til Elias.
Og nå ledet han oss kanskje tilbake til henne.
Og tilbake til niesen vår.
- Ikke hør på det. Fortsett videre. - Hva søren er det?
Jeg vet ikke hva som besatte meg.
Noe med de skogene.
Kanskje du mister kontrollen.
Croatoan!
Det kommer ikke til å fungere.
Kom igjen.
"Det var en seks dagers syklus," sa han.
Og da det startet, slapp åndene
sløret mellom skyggelandet og vårt land.
Det var umulig det jeg så på.
Men der var det.
Hun hadde vært der ute i dagevis og vi var så nære...
...å få henne tilbake.
- Flora! - Nei!
- Flora!
Hør på meg, det er for farlig.
Den lille jenta kjenner meg. Jeg må gjøre dette.
La ham gjøre det.
Priscilla?
Det er Elias. Du husker meg, gjør du ikke?
Du må la den lille vennen din bli med oss.
Ja? Hun må bli med hjem.
Nei!
Kom igjen!
Hun var borte og jeg visste fortsatt ikke om hun var død eller levende.
Og var hun virkelig en av dem.
Alt jeg visste var at vi ikke kunne bli der ute.
Dere to ser redde ut.
Er dere klare for å gjøre ting på min måte nå?
MITT ROANOKE-MARERITT
Jeg kan ikke beskrive hvor fælt vi hadde det.
Vi fryktet det verste.
.Død? Nei,
Den søte lille jenta er ikke borte.
Sett dere ned og ro dere ned.
Jeg føler Floras livskraft og jeg føler den sterkt.
Jeg skylder ikke på noen...
Men dere hadde hatt større sannsynlighet for å få henne tilbake
om dere ikke hadde merket meg som løgner.
Jeg sa til slakteren at dere skulle dra, men det gjorde dere ikke.
Vi gjør hva som helst for å få henne tilbake.
- Fortell slakteren det. - Ja.
Vel, angående det...
Etter min lille uenighet, fant jeg henne igjen.
Mamma var ikke i humør.
Er de borte? Enda en advarsel de ikke skal få.
Jeg ber kun om deres tålmodighet.
Min interesse i byttehandel har tatt slutt, som min barmhjertighet.
Jeg trenger ingen hjelp.
All kraft kommer fra månen.
Ærlig talt, hadde jeg drept for en Coca Cola Zero.
Jeg må få orden i tankene,
og finne ut eksakt hva vi har med å gjøre.
Om jeg kan forstå styrken deres,
kan jeg kanskje få tak i svakheten deres.
Skal du ut dit igjen?
Jeg må få det fra hestens munn, kjære.
Å ikke kunne ta affære var tortur.
Jeg var redd for at vi hadde mistet ham også.
Men da han kom tilbake...
Et blikk på ansiktet hans så var det ingen tvil
om at han hadde vært igjennom helvete.
- Hvor lenge var jeg der ute? - Timevis.
- Hva søren skjedde? - Jeg traff henne.
Jeg overlevde for å si det videre.
Men det var visse øyeblikk hvor jeg trodde at å overleve var tvilsomt.
- Slakteren? - Å, nei, kjære.
Jeg møtte kjerringa med den ekte makten.
Vis dem for meg.
Oppgjørets time er kommet.
Hvor er lyset ditt, lille mann?
Øynene mine.
Hva har du gjort meg?
Å miste synet,
er det minste av dine problemer.
Du tar feil. Jeg kan se.
Du er mesteren bak alle.
Slakteren og hennes rase
og din makt gror med hver månefase.
Som dine behov.
Hvilke behov?
De til en kvinne.
Det er uunngåelig.
Jeg tilbød henne det eneste jeg visste hun ønsket.
Matthew.
- Du gjorde hva? - Jeg måtte gi henne noe.
Og du var det eneste hun trengte.
Å, ikke se slik på meg.
Det er ikke slik at du faktisk må ligge med henne.
Jeg la bare idéen på bordet for å få henne til å snakke.
Og hun fortalte deg hvorfor alt dette skjer?
Å, kjære, hun gjorde mer enn det. Hun viste meg.
Hun tok hånden min og det svarte sløret ble løftet.
Men jeg var ikke lenger i skogen.
Hun hadde brakt meg til århundrer i fortiden.
Rett inn i et av
de største uløste mysterier som noensinne fantes.
Huset deres, denne jorda,
Er stedet til den ekte tapte kolonien Roanoke.
Men de ble aldri tapte.
De kom hit og de levde
i overflødighetshorn.
Men det var en pris å betale for all lykken.
Menneskeoffer.
De praktiserte tilbedelse av djevelen.
Ikke tilbedelse av djevelen. Det var eldre religioner.
Ondere enn noen kan tenke seg.
Men ikke alle var med.
På denne veien til den mørke siden.
Slakteren hadde en sønn.
Stille! Mor.
De har snudd ryggen til den ekte troen.
Ikke ligg med Satan.
Under den mørke trolldom av heksen i skogen.
Hun har forgiftet deres sinn med forræderi.
Jeg hørte ikke den protesten da du var kald og sultende, min sønn.
Kun menn med full mage har luksusen av samvittighet.
Samvittigheten vi bør følge.
Jeg tilstår...
Jeg sto stille da du sa velkommen til det onde i vår midt.
Men jeg vet at det kun er en ting jeg frykter.
Den evige vrede av vår mektige Herre i himmelen.
- Aye. - Aye.
Jeg ber for dem, mor.
At han er barmhjertig ved dommedagen.
Vi vil vende tilbake der vi kom fra,
og vente fars skip for å ta oss hjem.
Utakknemlige stakkarer.
Mitt harde arbeid og offer blir møtt med mytteri.
Besvimte av forræderi, små barn.
De er barn som trenger disiplin.
Bøy dem til din vilje.
Drep dem.
Slipp løs kraften til blodmånen.
De skal ha sine sjeler som slaver idag.
Dine tjenere.
For alltid.
Jeg ble nesten byttedyr til heksens forførelse.
Denne rare, nye verden har testet vår hengivenhet.
Vår tro.
Men Gud har talt til meg.
Og jeg ønsker å omvende.
Herren taler tilgivelse til de som ønsker å innse sine synder.
Dette er fantastiske nyheter.
- Lovet være Gud. - Lovet være Gud.
Som et tegn på min omvendelse,
La oss markere de nye kommende dagene,
med spesiell frukt.
Et symbol på den nye verdens velvilje mot oss.
I navnet til Jesu Kristu ber vi.
- Amen. - Amen.
Feite, late, utakknemlige.
Dunst med stanken av fromhet.
Jeg fant ingen lojalitet.
Jeg blødde for dem.
Og dere får ikke belønne min hengivenhet med frafall.
Frekkhet.
Bedrageri.
Hvis dere ikke ønsker å følge meg i dette livet,
vil dere følge meg i det neste.
Vi skal aldri forlate dette stedet.
Dette er vår jord.
Jeg skal vete denne jorden med blodet vårt.
La det mingle med jorden, tjore oss til denne jorden.
For alltid!
Det var blodofringen til de eldre Gudene.
Et offer så stort, at det vigslet denne bakken
bundet dem alle til det, for alltid.
Det er derfor hvert år på jubileumsåret til massemordet
at disse åndene går fra å være motbydelige til dødelige.
Men vi kan ikke bare pakke sammen og dra. Flora er fortsatt der ute.
Dere trenger ikke det. Ikke etter det den heksen viste meg.
Jeg kan en trylleformel som kan
stoppe slakteren og hennes ånder for godt.
Etter at de kommer hit ikveld,
setter jeg en stopper for dette.
Å, det er Uberen min.
Å nei, vent litt.
Du sa du kan sette en stopper for dette og så drar du?
Jeg må reise tilbake til hotellrommet mitt og hente noen ting jeg trenger.
Salvie, hellige urter.
Versboka mi.
Bli her. Jeg kommer tilbake.
Da han fortalte oss at han kunne sette en stopper for det...
Var det alt vi ønsket å høre.
Vi måtte bare holde ut til han var tilbake.
- Hvor? - Til Royal Crown Motor Hotell.
Fortell meg, unge mann, har du hørt uttrykket "homse eller betal?"
Herre, vis barmhjertighet.
MITT ROANOKE-MARERITT
Han hadde vært borte i timer.
Det var ikke noe svar da jeg ringte til motellet.
Jeg begynte å bli bekymret.
- Han er fortsatt ikke her. - Han kommer.
Jeg burde holde meg våken. De kommer når du sover.
De kommer uansett.
Hvil. Kom igjen. Jeg er her.
Kom igjen, Shel.
Jeg mistet tidsbegrepet.
Dager gikk over i netter.
Jeg hørte lyder.
Hvisking rundt meg.
De var ikke akkurat ord men de trakk meg med.
Venstre.
Noen var der nede.
Et øyeblikk trodde jeg det kanskje, kanskje var Elias.
Kanskje han ikke hadde dødd i skogen. Kanskje han hadde kommet seg tilbake.
Tilbake dit hvor han hadde vært trygg.
Hei.
Men det var ikke Elias.
Min skatt.
Hold deg unna meg.
Hva vil du med meg?
Gjelden må betales.
Jeg prøvde å motstå, men det var umulig.
Jeg var alene da jeg våknet.
Jeg hadde aldri vært så redd.
Matt...
Matt.
Jeg var under en forbannelse.
Hun åpnet seg for meg. Ikke bare kroppen, men hvem hun var.
Gjennom hennes ord. Hennes berøring.
Alt løp gjennom meg.
Erfaringen, historien og fortiden hennes.
Det var den mest intime forbindelsen jeg noen gang hadde erfart.
Hun hadde vært en engelsk jente en gang.
En etterkommer av Druids og deres romerske erobrere.
Mine mennesker forgudet de eldre Gudene.
Jeg forlot England som en blindpassasjer.
Reisen var preget av uhell.
Mange menn døde.
Jeg ble funnet da vi var ved denne nye verdenen.
Soldatene skyldte på meg for deres stormende reise.
Nei!
De mente det hadde gjort havet sint å reise med en kvinne.
Det ble bestemt at jeg skulle brennes på bålet som heks.
Men det var andre Guder som ba om blod.
Eldre og mer tørste Guder.
Massakren på de hvite soldatene ble skyldt på indianerne,
og hun unnslapp som vinden.
Den gamle magien og den nye verdenen,
skapte noe nytt.
Noe originalt.
Hvorfor tror du hun viste deg alt dette?
Hun ville at jeg skulle forstå henne.
Hun ville at jeg skulle bli med henne.
Og jeg hadde gjort det.
Matt!
- Shelby! - Matt!
De var overalt.
Matt, de har henne. De har Flora!
Flora!
Gi henne tilbake til oss. Det er alt vi ønsker. Så skal vi dra.
Tiden for byttehandel er slutt.
Det er på tide at jorden blir tatt tilbake.
Og innviet med friskt blod.
Nei!
Løp!
Din lille unge!
Kjære...
Jeg tror ikke dette er hennes blod.
Kjære, se på meg. Er du skadet?
Mannen...
Kjære, hvilken mann?
Mannen...
Hvilken mann, kjære?
Mannen...
Å, Matt!
Det var en grunn til at han ikke hadde kommet tilbake.
Han hadde ikke kommet veldig langt.
PHETT SNOW UBER-SJÅFØR
Jeg plukket han opp ved daggry, tror jeg.
Han så litt annerledes ut, skjønner?
Fortell meg, unge mann, har du hørt uttrykket "homse eller betal?"
Det var bare et spørsmål.
Herre, vis barmhjertighet.
Flora, kom tilbake.
Kjære, kom tilbake.
Jeg ventet, men han kom aldri ut, så jeg dro.
Jeg ba bare til Gud om at alle hadde det bra.
Den stakkars mannen.
Og det var ingenting vi kunne gjøre.
Tilbake.
Et steg tilbake.
Tilbake.
Jeg hadde hørt om å skjære opp magen, men å se det...
Beskjeden hennes var klar.
Vi var de neste.
MITT ROANOKE-MARERITT
Oversatt av: Karoline Hoelstad